Zatvori oči!
- Dobro, čist si. - Sad kartajmo.
Novac nemam do petak.
Ne igramo za lovu, nego za izgubljene stvari.
Začudio bi se da znaš što sve ostavljaju na aerodromu.
Dvije devetke i dvije devetke.
Četiri devetke!
- Daj pazi. - Pazi.
Čekaj.
- Imamo za tebe pitanje, Viktore. - Radoznali smo.
Što je u konzervi?
- Što? Ovo? - Da, vidjeli smo rendgensku snimku.
Znamo da unutra nema kikirikija.
Što je unutra?
Ovo je jazz.
- Jazz? - Jazz, da.
Siguran si da je jazz? Možda je blues.
- Možda salsa. - Ili Stevie Wonder.
- Ne, nego jazz. - Dobro, momci.
Večerašnja glavna nagrada...
Pokaži im, Gupta.
Ovo sam našao gore.
Virgin Air, salon prvog razreda.
Evo...
A vlasnica je?
Cher!
Cher?
Prava Cher?
Da, Cher.
Da, provjerio sam. Ima svjedoka.
Gaćice pripadaju Cher.
- Spremni? - Požuri.
Dijelimo gaćice?
- Ne. - Ne ako ja dobijem.
Samo malo...
Posljednji poziv za ukrcaj
na let UA 801 za Naritu.
"Ne možete. To je moje."
"To možete biti tako smušeni."
Viktore?
O, dobar dan.
Molim, molim...
- Kako ste? - Dobro, dobro.
Ispričavam se zbog onoga prošli put. Onako vas pozvati...
Navikla sam da me momci u zraku hvataju za guzu,
pa kad nekome ruke ostanu u džepu, ne znam što bih.
- Počnimo ispočetka. - Dobro.
- Dolazite ili odlazite? - Ne znam. Oboje.
Ma pričajte mi.
Napoleon?
Da, puno čitam povijesne knjige.
1200 stranica za $9,99. Ne može biti bolje.
- Ali Napoleon? - Gotovo mi je najdraži.
- Znate što je Napoleonu spasilo život? - Ne.
- Njegov ego. - Ego?
Da.
Kad je izgubio bitku kod Waterlooa,
Napoleon se izolirao na otočiću Sveta Helena.
Nitko točno ne zna što je bilo dalje,
ali verzija koju imam kaže ovako:
Bio je jako potišten, pa si odluči oduzeti život.
No smatra da posjeduje takvu nadljudsku snagu
da uzme šesterostruku dozu otrova.
No želudac mu se tako napunio otrovom, da ga je tijelo odbacilo
i nije umro.
Vidite? Ego. Spasio mu život.
Možda treba naočale.
- Naočale? - Da pročita etiketu na bočici.
Otrov.
Čudno što to kažete.
Kažu da je bio dalekovidan.
- Eto vam sad. - Eto vam sad.
Mislim da prekrajamo povijest.
A da o tome popričamo za ručkom?
Bože, nevjerojatno. Opet sam vas pozvala!
Opet sam to učinila.
Klonite se mene, Viktore.
Bolesna sam. Ni 5 sekundi nisam u stanju biti sama.
Dobro.
- Što dobro? - Dobro.
Ručak. S vama.
- Ručat ćete sa mnom? - Da.
Ne žurite na let ili...?
Čekam.
- Moj... - Da, vaš.
Žao mi je, traže me.
Posao?
Ne.
Troje. Gužva.
Klonite me se, Viktore.
Imam ozbiljan problem. Grozna sam kao Napoleon.
Gutam otrovne muškarce dok mi ne bude zlo.
Niste bolesni, ne.
Ne. Vi ste dalekovidni.
- Moram poći. - Moram ostati.
- Priča mog života. - I mog.
Za tri dana imaš inspekciju.
FBI i Domovinska sigurnost obići će aerodrom.
Dva sata motrit će službe prije razgovora s tobom.
Koliko zarađuje Navorski?
Molim?
Koliko zarađuje? Koliko mu plaćaju?
Plaćaju mu na crno.
Znam.
Ali koliko?
19 dolara na sat.
Nevjerojatno. Više nego meni.
To su vam njujorški građevinci.
Neki dan prišao mi je jedan od mojih ljudi.
Pitao me hoću li se i ja kladiti.
Pogledaj ga.
Pitao me bih li se kladio kad će Navorski s aerodroma.
Znate za to?
Uložio sam na 3. siječnja.
Privedite ga.
Jake, on nema nacionalnost, nema domovinu.
On je rizik za sigurnost prema Članku 2.12.
Samo tražim da ga staviš u savezni pritvor i provjeriš.
To je sve.
A Savezni zatvor?
Neki drugi aerodrom?
Dovraga!
Ova je zemlja tolike pritvorila da nigdje nema mjesta!
- Pitali ste FBI? - Da, pitao sam sve. Nitko ga neće.
Da ga vratim na terminal?
Ne. Navorski odsad živi ovdje.
Ljudi koji danas dolaze ovamo motrit će me i nadzirati.
A najviše će ih zanimati kako se vodi aerodrom.
Pa pokažimo im zašto je ovo najbolji aerodrom u SAD-u.
Dnevno obradimo 600 zrakoplova,
što je 37 minuta po avionu,
60 sekundi po putniku...
...koji ulazi u ovu zemlju.
Nastojimo biti što brži. Uvoz-izvoz.
- Što uvozite? - Računalni softver.
Puno oraha...
Moja ih punica obožava.
Kad god idem poslom u Brazil, moram ih donijeti.
- Punica? - Da.
Smijem kušati jedan?
Kako ste znali da nisu puničini?
Ako je oženjen, gdje mu je prsten?
Ako je razveden, tko bi normalan pričao s punicom?
Oprostite, stvarno, bez uvrede punicama.
- Šefe. - Da?
Gore imamo problem.
- Morat će pričekati. - Ovaj neće.
Našli su lijekove na recept, ali bez uvozne dozvole.
Pokušali su mu ih oduzeti, ali je poludio!
Eno ga. Mislim da su da mu je za oca.
Gospodine, smirite se. Spustite oružje.
Svi se udaljite. Mi ćemo vam pomoći.
Došli smo vam pomoći. Dajte mi nož.
- Odakle je? - Iz Rusije!
Tumač je u Newarku, stiže za 1 sat.
- Treba naći nekoga da s njim popriča. - Imam ideju.
Viktore...
Trebam vašu pomoć.
Zove se Milodragovič. On je vaš susjed.
Možda ne zna vaš dijalekt,
ali morate mi prevoditi.
- Pomognem? Zašto? - Neću da itko strada.
Jako je uzrujan.
Samo s njim popričajte i smirite ga. Vratit ću vas na terminal.
Ne! New York. Nema crveni pečat. Zeleni.
- New York. - Dobro. Da.
- Kažete da? - Da.
Van! Van!
G. Milodragovič, netko će s vama popričati.
Van! Van!
Onda?
Recite mu da za izvoz lijekova iz ove zemlje
treba propisnu tiskanicu. Treba mu dozvola za kupovinu lijekova.
Razumijete li, Viktore?
Kaže da lijek nosi ocu.
Zato išao u Kanadu. Zato.
Nije važno.
Avion je sletio u SAD-u. Treba tiskanicu.
Nije znao da treba dokument.
Nitko mu nije rekao.
Ja mu kažem.
Tiskanicu treba potpisati liječnik koji liječi oca kao i liječnik u Kanadi.
Lijekovi moraju ostati u SAD-u,
sad kad su ovdje.
Preklinje vas.
Znam, vidim da preklinje.
Žao mi je.
Ujutro ćete morati prvim letom odavde. Lijek ostaje.
Žalim.
Sputajte ga!
Dobro, hvala, Viktore. Dobar posao. Idemo.
Hej!
Koza!
- Što? - Koza! Lijek za koza.
- Kozu? - Da, da, lijek je za kozu. Kozu.
- To je rekao? - Da.
Rekao...
Ne razumjeli... Ja ne razumio. Koza.
Što to kažete? Niste ga shvatili?
- Lijek nije za umirućeg oca? - Ne, ne.
U Krakoziji riječ za "otac"...
zvuči kao "koza".
Pogriješio.
Zašto to činite?
Lijek za kozu.
- Ne, nije. - Jest.
Da. Da. - Ne. Ne.
Čitali ste useljeničke obrasce. Onaj plavi.
- Plavi? - Plavi.
- Plavi? - Da.
Na plavome stoji da za životinju dozvola ne treba.
Vi to znate. Lijek se tako može unijeti. Kako dobro. Vrlo dobro.
Zašto to činite?
Ne poznajete ga. Ne znate pravila.
Pogledajte me.
Htio sam vam pomoći.
Želim da ga sada zadnji put... Ne vi.
Hoću da ga pitate. Želim čuti kako to kaže.
Želim čuti kako kaže za koga je lijek.
Molim. Za koga je lijek?
Odgovorite, g. Milodragovič. Za koga su pilule?
Dobro. Pilule ostaju. On ide. Gotovo.
Hajde, idemo.
Polako. Hajde...
Koza...
Molim. Za koza.
Lijek za koza.
Dajte mu pilule.
Lijek za koza.
Lijek...
Jako voli tu kozu.
Vama je to igra?
Mislite da trebam izliku da vas strpam u ćeliju na pet godina?
Zaratite li sa mnom, zaratili ste sa SAD-om.
Onda ćete znati zašto Krakozijci čekaju u redu za jeftini toalet-papir,
dok Ujak Sam dupe briše dvoslojnim krep-papirom!
Bilo ih je 20.
Useljenička isukala pištolje.
Dixon bio spreman pucati
da ubije maloga čovjeka s pilulama.
Onda u sobu ušao netko i stao pred maloga čovjeka.
"Maknite oružje", rekao čovjek.
"Danas nitko neće umrijeti."
Tko?
- Tko ga je spasio? - Reci nam! Tko je to bio?
Tko je bio taj čovjek?
Navorski. Viktor "Koza" Navorski.
TERMINAL GODINE
- Ne sluti na dobro, Frank. - Samo sam se držao pravila.
Ponekad valja zanemariti pravila i brojke i posvetiti se ljudima.
- Ljudima. Da, znam. - Ljudi. Suosjećajnost.
- To su temelji ove zemlje. - Znam.
Mogao bi ponešto naučiti od Navorskog.
Glavu gore, još nije gotovo.
- To je za mene? - Da, da, to je...
Sabljarka s Djevičanskog otoka.
Za vas.
Za zid.
Riba za zid.
Zašto želite u New York?
I što je u konzervi kikirikija?
Obećanje.
- Obećanje? U konzervi? - Da, obećanje.
Da ja vama nešto obećam...
I to obećanje čovjeka koji ne može odavde.
Koji je možda ovdje zaglibio idućih 10 godina.
Odsad smo vi i ja partneri.
Ostanem li ja, i vi ćete.
Nećete nogom kročiti u New York.
Jednim nožnim prstom nećete ući u Sjedinjene Države.
Shvaćate li što vam govorim?
Da.
Ne volite ribe.
Osjećate li se ponekad kao da živite na aerodromu?
Ne moramo ovako. Mogu te iznijeti u sanduku,
poslati poštom bilo kamo.
A moja kolica za hranu? Sakrije se u njima...
- Ne, ne mogu ja to. - Nisi li rekao da hoćeš našu pomoć?
- Jesam. - Kako joj je ime?
Amelia Warren.
Tražimo izlaz, ne ulaz.
Čuvaj se, stjuardese nisu poput običnih žena.
Lete kroz vremenske zone, i to im poremeti biološki sat.
- Uvijek su spremne na seks. - Nešto sam pronašao.
Odlazim. Sredit će nas.
Smiri se. Iziđi i čuvaj vrata.
Ti ćeš u zatvor, a ne ja.
Znaš što? Pusti.
- Samo motri. - Rekao si Warren?
- Da. - Warren?
Amelia Jane Warren?
- Jane? - Da.
Tako treba. Prvorazredna!
- Kada se vrati? - Za tri tjedna.
Amelijo, želite da nešto prelogazajimo?
Prezalogajimo? Kantalone?
Prezalogajimo?
Prelogazajimo.
Prezalogajimo?
Prezalogajimo.
Jesi li se kad ženio?
- Molim? - Jesi li se kad ženio?
Imao sam ženu i dvoje djece u Indiji. Ostavio sam ih prije 23 godine.
Zašto?
Imao sam malu trgovinu duhanom u Madrasu.
Zarađivao dovoljno da preživimo.
Jednoga dana dođe policajac i kaže mi da mu dugujem porez.
Rekoh: "Dobro." To je uobičajeno, pa mu platim.
Ali idućeg dana dođe isti policajac. I stalno je dolazio i dolazio.
A ja mu plaćam, plaćam i plaćam.
Peti dan uzmem nož i ubodem ga u prsa.
- Ubio si policajca? - Promašio sam mu srce.
Kad su me pokušali uhititi, pobjegao sam.
Znači nikad ne ideš doma?
Pođem li doma, idem 7 godina u zatvor.
Što ako te uhvate Sjedinjene Države? Deportiraju te.
Sve dok mi je pod čist i dok sam pognute glave,
nemaju me razloga deportirati.
Nemaju razloga primijetiti nekoga kao ja.
Let UA 2703 iz Rima, Italije, stiže na Izlaz C43.
Zdravo, Joy.
Oprostite.
Mokro...
Pazite kamo idete!
Čuvaj!
- Amelijo. - Viktore.
- Dobar dan. - Oprostite!
Skoro ste me ubili.
- Dobro ste? - Odlično.
Krasno odijelo.
Hugo Boss.
Rasprodaja, $149,99.
Bagatela.
- Napoleon? - Da, da.
I Josephine.
Znate što je Napoleon dao Josephini na dan vjenčanja?
Amelijo?
Jeste li za to da prelogazajimo?
Jelo. Večeras?
- Pozivate me na večeru? - Da.
Da, jasno.
- Koje doba? - Večernje.
- Kamo biste pošli? - Znam mjesto.
- Imate dogovoreno? - Navorski.
Ovuda, molim.
Hvala.
Nisam znala da tu imaju terasu.
Jako lijepo.
Laku noć.
Molim, molim...
Pardon. Večeras imamo cannellone ili piletinu.
Molim cannellone. - Cannellone.
- Oprostite. - Hvala.
Za vas?
- Isto. - Sjajno, sjajan izbor.
Vraćam se.
Da vidimo. Uživajte.
Znate li da je croissant izumljen u Rumunjskoj?
Pričajte.
Godine 1742. Turci napadaju Bukurešt
iznenada, pod okriljem noći.
No gradski pekari...
Oprostite.
Pekari?
- Nema veze, glupa priča. - Ne, molim vas.
Oprostite.
Ma koga briga gdje je izumljen croissant?
Kladim se da se i Rumunjima za to živo fućka.
Meni stalo.
Povijest. Istina.
- Imam 39 godina. - Ne.
- Da. - Ne.
- Istina. - Nemate.
Svima kažem 33. Većina onih s kojima izlazim misli da imam 27, ali ne,
imam 39.
Pa? I ja sam jednom imao 39.
Letjeti sam počela s 18 godina.
Ovo radim više od 20 godina.
Više nema pretvaranja.
Gotovo.
Zato rokovnik imam složen po gradovima
i zato mi pager uvijek zuji za večerom.
Možete ga isključiti.
Da bar.
Sedam godina čekam telefonski poziv.
Znam da će doći, Viktore. Zato ne mogu raskinuti.
Zato živim po hotelima i držim svoju torbu uvijek spremnom,
samo za slučaj da me poželi vidjeti za vikend.
Da.
Cijeli život čekam.
Samo ne znam kog vraga.
Tako mi je žao.
Ja tu živim.
- Što? - Živim tu, na terminalu.
Izlaz 67.
- Živite na aerodromu? - Da. Dan i noć.
Moj dom, kao i vaš. Kažu da čekam,
pa čekam.
Svi koji puno lete osjećaju se kao i vi.
Svi čekaju. Svi.
- Let, susret... - Ne, ja ne čekam let ili susret.
Što čekate?
Sve u redu. Shvaćam.
Imam ideju.
- Ovamo. - Što radite?
Sigurno?
U ovom sam sigurna više od ičega.
Spremni?
Kada se vraćate?
Za 13 dana. Vi?
Bit ću tu.
Ako vam se promijeni raspored?
Dajte mi telefon.
Ne. Bit ću tu.
Znate što je Napoleon dao Josephini kada je osvojio Bavarsku?
Recite.
Dajte.
Pokazat ću vam. Za 13 dana.
Što to radi?
Ne mogu ga pitati. To mu ja trebam reći.
Ako ga upitam, ispast ću idiot.
Oprosti. Moraš mi to učiniti.
Udebljat ćeš se od klope koju ti budem davao.
Ali učini mi to. Više te ništa neću tražiti.
ODBIJENO
Čeka vaš odgovor u Sbarru.
- Imam posla. - On čeka.
KAPELA - SALONI
UPRAVO VJENČANI
- Kakav je bio let? - Dobar.
Hvala.
- Što je? - Pođite s nama.
Šalite se. Ovuda prolazim dvaput mjesečno.
Za mnom.
Imam sastanak.
U mome su poslu bitne tri stvari -
osoba, isprave i priča.
Doznate istinu o jednome, doznat ćete je o svemu.
Trebate mi pomoći da doznam istinu.
Poznajete li čovjeka po imenu Viktor Navorski?
Da.
Znate zašto je ovdje i odakle je?
Ne. Mi smo tek prijatelji.
Primijetili ste da skriva konzervu Plantersovih kikirikija?
Pa?
Što po vama iz toga proizlazi?
Valjda maslac od kikirikija.
Znamo da kani poći u Ramada Inn na Lexingtonu.
Rekao vam je što će u New Yorku?
Ne.
- A gdje živi? - Ne. Upoznali smo se na aerodromu.
Znam samo da je građevinac i da puno putuje.
To je sve.
- Građevinac? - Da.
To je rekao?
Čisto iz znatiželje...
vi ste žena koja može dobiti koga poželi.
Zašto Viktor Navorski?
Tako nešto tip poput vas nikad ne bi shvatio.
Izgleda da vam je opet promaknuo let. Ili imate nesposobnog putničkog agenta.
Molim, sjednite.
Neka, Viktore. Svi muškarci lažu.
- Vama to bar ide jako slabo. - Ja ne lažem.
Rekli ste da kasnite, ali ne da kasnite 9 mjeseci.
Možda u muškarcu vidite što želite.
Što to vidim? Tko ste vi?
- Ja... - Neprihvatljivi?
Da, da.
Znate što je smiješno?
Raskinula sam s njim.
Došla sam vam reći da je izišao iz mog života.
Dojadilo mi je čekati.
Barem nam je to zajedničko.
Amelijo, znate što je Napoleon dao Josephini kad je osvojio Bavarsku?
Ne.
Pokažem.
Molim.
Sjednite.
To bio poklon Napoleona Josephini.
1000 fontana.
Meni ste to načinili?
Molim, sjednite. Ne se smočite.
Hajde.
Ne radi.
Voda treba prskati visoko do stropa.
Recite mi istinu. Utekli ste iz sanatorija?
Jeste li zločinac?
Vi tu živite, Viktore.
Na izlazu 67. Samo me zanima zašto.
Pokažem.
Moj otac.
Bože... recite mi da vam otac nije u konzervi.
Ovo je jazz.
Moj otac, Dimitar Asenov Navorski,
vidio fotografiju u mađarskim novinama 1958.
Kaže da je fotografiju gledao sedam dana.
Ponedjeljak, utorak, srijeda...
Tko su ovi?
Count Basie, Dizzy Gillespie, Thelonious Monk, Sonny Rollins,
Art Blakey, Max Kaminsky.
Sve zajedno 57.
Kada je sedam dana gledao fotografiju, otac dobio ideju.
Pisao pisma klubovima New Yorka. Lickety Split, Snookie's Sugar Bowl.
Molio opatice da pišu engleski. Stotine pisama.
A onda čekao.
Čekao mjesec, tjedan, godinu.
Moj otac čekao 40 godina.
I svi se potpisali.
Jedan po jedan.
Svi napisali ime i poslali ocu.
Samo jedan ne.
Benny Golson.
Saksofon.
Moj otac umro prije nego se Benny Golson potpisao.
I tako mu obećam. Ispunim obećanje.
Obećam poći New York, naći Benny Golsona
da stavi ime u konzervu.
Sve vrijeme živite tu zbog obećanja danog ocu?
Možda on isto učinio meni.
Vi rekli vi nešto čekate.
Ja vam rekao: "Da, da. Svi mi čekamo".
Što vi čekate?
Vas. Ja čekam vas.
Što?
Rat je gotov.
...desničarski pučisti koji su srušili predsjednika Vagobagina...
U redu! Svi! Podignite čaše.
Nazdravimo mojemu prijatelju Viktoru, "Kozi".
Da više nikad ne izgubi domovinu.
Živjela Krakozija!
Amelijo. Uranila!
Amelijo, pogledaj.
Mir! Mir! Rat... Dođi!
Vidiš? Rat u Krakoziji gotov!
Mir! Rat gotov!
- Znaš, moj prijatelj radi u Washingtonu. - Da.
Ima puno veza. Evo...
Propusnica, Viktore.
Jednodnevna viza s tvojim imenom.
- Viza? - Da.
- Od prijatelja? - Da.
Odi u New York, nađi to posljednje ime i stavi ga u konzervu.
- Idem u New York? - Da.
Idem u New York!
Ideš sa mnom ti. Ideš sa mnom u New York.
Tvoj prijatelj učinio mi to? Zašto mi to učinio?
Učinio je to meni.
Rekla sam ti da me se kloniš. Ali nisi shvatio.
- Bio si zbunjen. - Ne, mene sve zbunilo.
Ali ne i ovo!
Oprosti. Kasnim.
Amelijo, zašto ideš? Zašto?
Znaš što je Napoleon dao Josephini kao svadbeni dar?
Zlatni medaljon.
Unutra je dao nešto napisati.
"Sudbina".
Sudbina.
...veselje na ulicama i u lokalnim gostionicama.
U daljini se sa zgrade Parlamenta vijori zastava.
Jasan znak moći...
- Bok, dušo. - Bok.
Falila si mi.
Dođi.
Dalje.
Viktore.
Zdravo, Dolores. Kako danas?
Što to imaš?
Što imaš?
Ajme, nije potpisana.
Što?
Jednodnevna putnička viza.
Valjanost ovjerava potpisom pročelnik.
Dixon?
Da.
Dixon.
Rat u mojoj zemlji je gotov.
Znam. Čestitam.
Čudno, ne?
Kada nešto tako dugo čekate?
Kratak trenutak.
Za mene je on bio danas.
Vidite značku?
Znači da sam postao načelnik CGZ-a.
Moje su ovlasti nad sigurnošću aerodroma sveobuhvatne.
Vaša karta i putovnica.
Vrijeme je da pođete doma.
Pozorniče Waylin, povedite g. Navorskog do terminala
i pobrinite se da ne propusti avion.
Zbogom, Viktore. Sretno.
Želim u New York.
Ne otežavajte...
Više nisam "neprihvatljiv".
- Rekoh vam da je gotovo. - Idem u New York.
Sigurno to želite?
Idem New York sada.
Moj posao uključuje i odstranjivanje nepoželjnih. A ima ih...
Recimo Joe Mulroy. Znate ga.
Tu je 20 godina, ali nakon radnog vremena priređuje poker.
Donosi alkohol i marihuanu.
Jadnik gubi mirovinu. Mislim da ima klince.
Da.
Tu je i taj Enrique Cruz. I Enriquea znaš.
Ispostavilo se da pušta ljude u područje za pripremu hrane.
Veliko kršenje sigurnosti.
Jadnik. Mislim da se tek oženio.
Moram ga otpustiti.
Tu je i taj Gupta Rajan. Domar.
Čujem da ga traže u Indiji zbog napada na policajca.
Moram ga deportirati.
Idem doma.
- Oprosti, što kažeš? - Idem doma.
Pusti ih na miru, idem doma.
- Danas. - Da.
Ne ukrcaš li se u taj avion, svi su gotovi.
- Jasno? - Da, da.
Dobro.
Pozor! Ukrcaj u avion, Izlaz 8-20,
let Air Canade broj 309 za Ottawu.
- Ne vjerujem ti. - Viktore, ne moraš. - Bori se protiv njih.
- Mi ćemo ti pomoći. - Puno ti dugujem.
- Daj da ti pomognem. - To ti govori prijatelj.
Svi smo ti mi prijatelji. Sad smo tvoja obitelj.
Gupta.
Zbogom.
Htio si nas prevariti.
Htio si da mislimo da ćeš izići na ta vrata i boriti se protiv njih.
Zašto se ne boriš?
- Rat je gotov. - Onda idi. Nosi se.
Nosi se! Idi doma i reci svima da nisi uspio!
Bio si ovoliko blizu Americi,
ali nemaš hrabrosti prijeći odavde dovde.
Ti si kukavica.
Avion ide na vrijeme.
Kukavice!
TI si kukavica!
Zlo mi je od tebe!
Što je tebi? Smiri se.
Ljudi me okolo gledaju kao da sam...
Pogledaj me.
Hajde, pogledaj.
Nešto moraš znati.
Dame i gospodo, let UA 865 iz Krakozije je sletio
i kreće prema izlazu.
Let 866 za Krakoziju
odvijat će se po rasporedu.
Gupta!
Idem doma!
Nosi se!
KASNI
Pozor!
Let 866 za Krakoziju odgođen je do daljnjeg.
Imate dogovoreno?
Hoće li m i tko reći koji se vrag događa?
Pratimo te.
Viktor odlazi.
- Monica! Viktor odlazi I - Znam, ide doma.
Ide prema izlazu, ide u gradl
Što?
Viktore, sjećaj nas se!
U ime Discoveryja, uručujem ti ovu tiskalicu.
Stisni je za sreću.
Foto-aparat za sestričnu Katju.
Ne znam kamo ćeš, ali ovo će ti grijati noge.
- Svi na položajima? - Tu smo.
Zaposjednite vrata.
Žuto, njezina najdraža boja.
Žalim, Viktore.
Uhitite ga.
Stani, Viktore. Polako.
Vidiš ona vrata?
Ulaz u New York,
u Sjedinjene Američke Države. Okreni se.
U gradu sniježi, i trebat će ti ovo.
Sretno.
O, ne.
Nedostajat ćeš mi.
Nemoj opet zaglibiti.
Uhitite ga!
Bože! Dovraga!
Taksi!
Hvala. Sretan put.
Kamo idete?
Lexington 161. Obilaznicom Van Wyck preko mosta Queensboro.
Brže je nego Brooklynom.
- Odakle ste? - Iz Krakozije. Viktor Navorski.
Ja sam Goran, iz Albanije.
- Kada došli u New York? - Četvrtak.
Da dademo uzbunu, zapriječimo južni izlaz i pretražimo sva vozila?
Šefe?
Sletio je avion iz Tokija u 5: 30.
Na pisti su 2 aviona. Stiže Barcelona.
Još je rano, a u susret nam hrli 1500 ljudi.
Svi unutra. Svi unutra.
Hajde. Idemo!
Idemo.
- Uzet ćete sobu? - Ne, neću.
Molim, želim ovamo.
Salon je odmah iza ugla.
Imaju posebne cijene i glazbu uživo. Volite jazz?
Ne radi monitor. - Da, ali...
Trebamo čuti bas sa činelama.
Ja bih malo više basa. - Glasovir je u redu.
Još malo basa u monitor.
Valjda će se srediti.
Idemo na "Killer Joe". Sinoć je bilo dobro.
- Da? - Vi ste Benny Golson?
Da, jesam. Da.
Ja sam Viktor Navorski iz Krakozije.
Moj otac, Dimitar Asenov Navorski, bio je vaš veliki poklonik.
Poklonik jazza. Sjajno!
Hoćete li mi dati autogram?
Može li malo kasnije? Moramo sad početi.
- Samo trenutak. - Ja čekam.
LEGENDA JAZZA
Taksi!
Kamo želite?
Idem doma.
Režija:
Scenarij:
Glazba:
U glavnim ulogama: